l’Antoni
Pladevall i Font (Taradell, 1934), retratava
l’any 1988, restes del Castell d'Oló, Santa Maria d’Olò, El Moianès – aleshores
el bages – .
https://calaix.gencat.cat/handle/10687/91193
Amics comuns
m’explicaven que l’ Antoni Pladevall i Font, està delicat de salut, se’ns acaba el temps perquè Catalunya li faci
un reconeixement públic per la seva importantíssima aportació a la nostra
història, cultura i llengua.
Patrimoni Gencat
ens diu; restes de murs i d'una torre rodona, ara englobada a una casa tardana,
al cim del poble antic.
La torre avui es troba envoltada de cases
modernes i ha estat molt transformada per tal de poder-la utilitzar com
d'habitatge. El fragment que es pot veure es troba al cantó de ponent i té una
amplada de 2'25 metres i una alçada d'uns 8 metres. Hi podem observar tres
finestres; la de la part inferior és la més antiga. A sobre d'aquesta hi ha una
lapida amb una inscripció feta al segle xviii que diu: "És el castell
d'Oló". Les altres dues finestres són modernes.
L'aparell comprès
des de la primera finestra fins i tot la inscripció és d'època romànica, a base
de carreus disposats en filades.
A l'altre costat
del carrer hi ha les restes d'uns murs del castell, en els quals cal destacar
una filada obrada en "opus spicatum".
No identifiquem
la fotografia de Elmoianes , cic@elmoianes.net
https://ca.wikipedia.org/wiki/Fitxer:ID_RI-51-0005704.jpg
Si la de 1991 del
Jordi Contijoch Boada
Documentar de forma rigorosa el Patrimoni històric de Catalunya és un imperatiu ètic per als catalans, recordeu allò de "qui perd els orígens perd identitat", el REINO no durarà eternament, les tensions entre els " caïnites" així ho fan pensar.
«A qui no es cansa de pregar, Déu li fa gràcia»
Si vius en un indret on tenen una llengua pròpia, aprèn-la, enraona-la, defensa-la, no siguis estranger al teu propi país.
Comentaris
Publica un comentari a l'entrada
Exercint el seu dret de rèplica ens ajuda a contrastar la informació